I juni 1985 forsvandt hustru og mor Carole Packman
på mystisk vis.
Hun er ikke blevet set siden.
Hendes mand, Russell, afsoner nu en livstidsdom for mordet på hende.
Men der er aldrig blevet fundet et lig.
En mand er fundet skyldig i at have myrdet sin kone,
der ikke er blevet set i live eller død i 11 år.
Ved retssagen erklærede han sig uskyldig
og nægtede at tale.
-Dræbte du fru Packman? -Nej. Ingen kommentarer.
Deres eneste barn, Sam, var kun 16, da hendes mor forsvandt.
Jeg er meget vred.
Han kan ikke bare sige: "Okay, det var det her, der skete."
Jeg hedder Mark Williams-Thomas, og Sam har bedt mig om hjælp,
fordi hendes far nægter at kommunikere med hende.
Er han virkelig en koldblodig morder,
eller er Carole Packman måske stadig i live?
Jeg er stadig i tvivl.
Slap hun væk?
Jeg har allerede haft gennembrud.
Russell nægtede at tale med sin datter Sam,
men han indledte en dialog med mig.
Hvilke hemmeligheder gemmer han mon stadig på?
Og har andre end Russell vigtige spor i dette mysterium?
-Er det dem? -Ja.
Jo mere jeg finder ud af, jo mere underlig er sagen.
Hvor længe har personen været i vandet?
Det ved vi ikke.
Så hvad skete der med Carole Packman?
Jeg efterforsker sagen om Carole Packman.
Russell Causley er en af de få i landet,
der er dømt for mord i en sag uden et lig.
Hans forsvundne kone, Carole, er aldrig blevet fundet.
Hvad har jeg fundet ud af hidtil?
Seks måneder efter Caroles forsvinden gik en person ind på en politistation
og hævdede at være Carole.
Hun sagde, at hun havde det fint og kom videre med livet.
Det er vigtigt, for enten var det Carole,
eller også gik nogen ind på politistationen og foregav at være Carole.
Men hvorfor skulle de gå ind på politistationen og foregive det?
Caroles formodede fremmøde fik politiet til at finde sagen om den savnede person
for at lukke den.
Jeg ved, at hun kontaktede en advokat, fordi hun ville skilles
fra sin mand, Russell.
Men jeg finder det underligt, at hun valgte at kappe alle bånd
til det gamle liv efter 20 år.
Hvem er kvinden, hvis forsvinden affødte så få spørgsmål?
Hun havde altid en fantastisk evne til at fikse sit hår
med spejle, hvor hun satte alt på rette plads.
RUSSELL OG CAROLES DATTER
Hendes curlere sad i perfekte rækker og så videre.
Og makeup og børste tænder.
Inden du stiger ud af bilen, skal de højhælede på.
Hun var en meget kompetent person.
Hun havde lært det arbejde, som Russell udførte.
Hun lærte det meget hurtigt.
En meget køn kvinde, velklædt.
Rolex-ure og en masse smykker.
Hun købte ikke tøj de normale steder. Det var unikt tøj.
Jeg tror ikke, at hun klagede over de finere ting,
som hun fik.
Carole så ud til at leve et komfortabelt middelklasse-liv i Bournemouth.
Men bag lukkede døre blev hendes verden uudholdelig,
efter at hendes mand, Russell, flyttede sin elsker, Patricia Causley,
ind i familiehjemmet.
Hej.
Patricia sagde, at parrets ægteskab dengang
var ved at bryde sammen.
-Hvordan går det? -Godt.
Men der er ingen tvivl om, at det var en usædvanlig løsning.
Der blev udvist høflighed, som om det var helt normalt,
hvad der foregik.
Patricia plejede at gå topløs rundt i huset. Hun viste det hele.
Min mor forsøgte desperat at redde ægteskabet.
Patricia overtog alt, hvad min mor havde.
Den akavede periode gik ikke ubemærket hen
blandt venner og naboer.
Kim og jeg... Kim er min kone.
RUSSELLS TIDLIGERE VEN
Kim og jeg tog over til Russell.
Jeg følte mig lidt beklemt,
for det var Patricia, der fungerede som værtinde.
Og efter at vi havde snakket lidt med andre,
spurgte jeg ham, hvordan Carole havde det.
Han sagde, at hun ikke havde det så godt.
Senere, da vi bevægede os rundt, så jeg Carole inde i et lokale.
-Hvordan så Carole ud, da du så hende? -Hun så bange ud.
Jeg tror, jeg vinkede for at sige hej.
Men hun gik bare væk derfra, og derefter så vi hende ikke igen.
Den 14. juni 1985 var sidste gang, Carole blev set.
Hun havde tilsyneladende efterladt en farvel-besked.
Og Russell fortalte alle, der spurgte, at Carole var stukket af til udlandet,
til Italien, Frankrig og Canada.
Men det vækkede min interesse, at der var meldinger om, at i sommeren 1986,
et år efter hendes forsvinden,
var der en Carole Packman, der arbejdede i Canada.
Og Russell var der med hende.
Carole og Russell havde tidligere arbejdet i Canada.
De arbejdede i luftfartsindustrien.
Jeg tager til Canada for at tale med folk,
som både Carole og Russell arbejdede med.
Når jeg efterforsker noget,
er det vigtigste at gå tilbage til den information, vi har.
Få den valideret og spørg de enkelte personer,
om de stadig husker det sådan.
Og prøv at få mere information fra dem.
En af nøglepersonerne her i Montreal er Tony Stocks.
Han var en del af et stort fællesskab af udenlands-briter,
der arbejdede i den canadiske luftfartsindustri i 70'erne og 80'erne.
Han kendte både Russell og Carole før hendes forsvinden i 1985.
Det vigtige er, at han mødte Russell efterfølgende.
Carole blev meldt savnet i 1985.
Vi ved, at Russell kom tilbage til Montreal et år senere.
Hørte du noget fra ham dengang?
TIDLIGERE KOLLEGA
Han dukkede helt uventet op på mit kontor en dag.
Han sagde: ''Hej, Tony, hvordan går det? Jeg er på udkig efter et job.''
Jeg sagde, jeg ikke ville give ham et job.
Jeg spurgte ham, hvad der var sket med Carole.
Han sagde: "Hun arbejder i Italien et sted."
Jeg sagde lidt for sjov: "Vi troede, du havde skilt dig af med hende.''
Han sagde: ''Det ville have været en god idé.''
Talte du med nogen om det?
Vi var flere, der spekulerede på, om der var gået noget
helt galt med Carole.
Fred Rothwell og Ros fastholdt venskabet med Russell til det sidste.
Jeg tror, han kørte ham til lufthavnen, da han rejste.
Fred havde kalendere og har klare datoer for, hvornår ting skete.
Jeg tog tre med.
Freds kalendere er meget detaljerede.
En uvurderlig opgørelse over begivenheder for 30 år siden.
Jeg blev ringet helt uventet op.
En stemme sagde: ''Ved du, hvem det er?"
Jeg sagde: "Jeg er ikke sikker." Han sagde: ''Det er Russ Packman.''
Han sagde, at han var tilbage, og at han havde en kæreste med.
Han spurgte, om han måtte komme forbi.
Han kom på besøg, og jeg spurgte ham: ''Hvor er Carole?''
''Carole og jeg er ikke længere sammen.''
"Okay," sagde jeg. "Hvor er hun?"
Han sagde: ''Jeg tror, hun arbejder i Tyskland eller Italien
eller noget i den stil.''
Så et år efter Caroles forsvinden er Russell tilbage i Canada.
Som om intet var ændret ud over den nye kvinde i hans liv.
Han kom tilbage og bad om et job. Var han alene?
Det troede jeg dengang. Jeg hørte senere, at han havde sin kæreste med.
-Og hans kæreste var... -Patricia. Patricia Causley.
Begyndte han at arbejde i luftfartsindustrien igen?
Ja, han fik et job et sted i Canadair dengang.
Jeg mener også, at Patricia fik et job,
hvor Carole tidligere havde arbejdet.
Så Patricia begynder at arbejde et sted, hvor de kendte Carole?
Ja, men hun arbejdede der som Carole.
Arbejdede hun som Carole?
Hun fik et job og brugte navnet Carole Packman.
Så Patricia, Russells elskerinde,
arbejdede under hans kones navn et år efter hendes forsvinden.
Det var, efter at Russell fortalte venner, at det var Carole, der tog til Canada.
Hvorfor gjorde Patricia det? Freds kalendere byder på spor.
-Hvad har vi? -Den 24. februar.
"Kørte Rosalind til Ottawa med Trish."
Det er godt. Tirsdag den 24. februar 1987.
-Den dag tager du til Ottawa. -Til Ottawa.
-Ja. -Det er godt.
Hun gik ind i en bygning.
Hun ville af en eller anden grund ikke have mig med derind.
Jeg tror, jeg sagde: ''Okay.''
Hun sagde: "Åh, ja." Så kørte vi hjem.
Jeg tror, det havde noget med Carole at gøre.
Okay.
Noget med en arbejdstilladelse.
Vi mente, det drejede sig om et visum eller en arbejdstilladelse.
Til Carole. Ikke til hende selv.
-Jeg tror, det var til Carole. -En arbejdstilladelse til Carole?
-Eller i Caroles navn, fordi... -Ja, i Caroles navn.
Det ville være let for Patricia at spille Carole
efter at have fået en arbejdstilladelse i hendes navn.
Men hvorfor løbe så stor en risiko for at gøre det?
Brugte Russell sin elskerinde, Patricia, til at skabe et papirspor,
så hans kone, Carole, så ud til stadig at være i live?
Jeg vil undersøge, hvordan Patricia udførte bedrageriet.
Mike Thompson arbejdede med Russell og Patricia hos Canadair,
et canadisk selskab, der byggede fly.
Han var designer på det kontor, hvor jeg var.
Var han der alene?
Da jeg rykkede ind på kontoret,
var der en ung kvinde, som jeg ikke havde set før.
Ifølge sladderen på kontoret var hun sammen med Russ.
Hvor længe arbejdede hun der?
Ikke længe. Omkring to måneder.
En dag dukkede der betjente... Jeg troede, de var betjente.
Så så jeg, at de kom fra immigrationskontoret.
De spurgte den unge dame, om hun ville følge med dem.
Riette Leblanc var betjent i Canadas beredne politistyrke,
der behandlede sagen.
Patricia gav sig ud for at være Carole, men hun blev afsløret,
fordi en person siger: ''Hej, Patricia, du er ikke Carole.''
Nemlig.
Patricia Causley indrømmede, at hun ikke var Carole Packman,
og hun blev bedt om at forlade landet inden for 30 dage, hvilket hun gjorde.
Jeg går ud fra, at det er en lovovertrædelse.
Ja, det er en lovovertrædelse.
Men Immigration Canada valgte ikke at indblande politiet.
De bad hende bare om at forlade landet
på frivillig vis frem for at blive deporteret.
Immigration Canada orienterede ikke de britiske myndigheder.
Så Carole er forsvundet.
Russell kommer tilbage hertil med Patricia i 1986.
Og Patricia påtager sig Caroles identitet.
Det er forbløffende og medfører
nogle meget alvorlige spørgsmål for Patricia.
Først og fremmest: Hvad fortalte Russell hende?
Og hvor mente hun, at Carole var taget hen?
Som følge af min tur til Canada har jeg kunnet bekræfte,
at Patricia Causley benyttede Carole Packmans identitet
efter hun forsvandt.
Patricia var til stede midt i alt det her,
så er det muligt, at hun ikke vidste noget om, hvad der foregik?
Og vi ved, hvor tæt knyttede de var. De var sådan.
Det var meget risikabelt at tage til Canada
og spille Carole, hvis hun ikke vidste noget.
Enormt risikabelt.
Jeg ved, at nogle udgiver sig for andre uden at vide eller tænke på,
om personen er i live eller død.
Jeg begynder at forstå den magt og kontrol, Russell havde
over alle, der var tæt på ham.
Kan Patricia, hans elskerinde, være endnu et af hans ofre?
Og at han tvang hende til at optræde som hans kone, Carole?
Det er på tide at tale med hende.
Jeg har Patricias brev her.
Er det det, du sender til hende?
Ja, jeg vil bare have, at hun fortæller mig, hvad der skete
umiddelbart inden Caroles forsvinden og bagefter.
Det er utænkeligt, at der ikke finder nogle samtaler sted
mellem Russell og hende om Carole.
Man flytter ind hos en, der er gift.
Man må da spekulere på, hvor konen er.
Hun må have stillet ham spørgsmål, ikke?
Lad os se.
I 1990 levede Russell og hans elskerinde, Patricia, åbenlyst som et par.
Han overtog sågar hendes efternavn og blev kendt som Russell Causley.
Livet uden Carole så ud til at gå godt.
Han havde udskiftet sin kone med en yngre kæreste
og havde en ekstravagant livsstil.
Udseendet lod til at være vigtigt for Russell.
Han var drevet af ønsket om succes. Og at vise det.
Mig, jeg er, se, hvad jeg har. Se, hvor jeg bor.
Se mit hus. Se mine biler.
Pas på med det glas. Det er Stuart-krystal.
Det er meget dyrt.
Hej.
Penge var meget vigtigt.
Prøvede han at føle sig mere vigtig end andre mennesker?
Han var meget social.
Interesseret i kunst og mad og vin.
Behageligt selskab.
Han havde altid smarte sko på.
Og hvis han havde et Rolex-ur, er jeg sikker på, at det var synligt.
Han havde helt sikkert materielle interesser.
Han fortalte ikke, hvor meget han tjente
men han antydede, at han tjente godt.
Anthony Hackett-Jones var Russells advokat
og en nær personlig ven.
Han kendte både hans kone, Carole, og hans elskerinde, Patricia.
Russell nød at imponere sin advokat
og inviterede ham på dyre middage og sågar en ferie.
Så i 1993, da Anthony Hackett-Jones blev bedt om at organisere
en sejltur for Russell og hans nye partner, Patricia,
hjalp han gerne til.
De vidste, at jeg sejlede.
De boede i Bournemouth, tæt på vandet,
og de ville... sejle selv.
Og ville jeg sejle med dem
på en lille tur til Frankrig?
Det var et klart ja, for jeg vil altid sejle, når jeg får chancen.
Hackett-Jones lejede en 40-fods yacht til turen.
Men han manglede mere end Russell og Patricia til at hjælpe med at sejle båden
over kanalen.
De sagde, at de havde fundet en. Det var fint. Så var vi fire.
Da jeg mødte hende, var det en ung kvinde, der hadede at sejle.
Hun ville ikke med, men var blevet plaget til at gøre det.
Den modvillige fjerde sømand på sejladsen
var Patricias ven Christine Dwyer.
For alle de fire personer på yachten
fik det følgende en dramatisk indvirkning på deres liv.
Det blev også vigtigt i forbindelse med at løse mysteriet
bag Russells kone Caroles forsvinden.
Hackett-Jones var i 1985 en af Russells nært betroede.
Han er den første person, der i mine øjne giver et ægte indblik
i Russells adfærd.
Du har ikke talt med nogen om, hvad der fandt sted.
Hvorfor taler du med mig nu?
Sam og Neil, Russells datter og barnebarn,
er stadig meget kede af det, fordi de ikke ved, hvad der skete med Carole.
Jeg sagde, at jeg ville fortælle, hvad jeg ved.
Planen var at forlade Hamble i Southampton og sejle til Frankrig.
Det var tydeligt, at vi ville nå til Guernsey ved morgengry.
Jeg var lidt udmattet.
Så vi kom her til Saint Peter Port og fortøjede båden.
Vi besluttede at blive i den indre havn, indtil det blev morgen.
-Jaså. -Men Russell strittede imod.
Han sagde: ''Jeg sejler båden ud.''
Jeg sagde: ''Nej, det er fjollet."
"Vi er ved Channel Islands, og der er enorme tidevandsbølger.''
Han holdt på sit, og jeg...
Jeg var mere bestemt og sagde: "Ikke tale om."
Så vidt jeg husker, gik vi derefter alle i seng.
Eller det gjorde jeg, og jeg gik ud fra, at de alle gjorde det.
Hvad skete der så?
Patricia bankede på døren og sagde: ''Russell siger, at vi sejler."
Jeg var meget vred.
Jeg ville sige: ''Vend om og sejl tilbage.''
Men det ville selvsagt føre til et skænderi
og muligvis et slagsmål med ham.
Han var ret aggressiv, når han ville være det.
Hvor langt var I nået ud på det tidspunkt?
-Aner det ikke. -Men I var væk fra havnen?
Ja.
Jeg resignerede lidt.
Jeg tror, vi talte om den kurs, vi skulle sætte,
der var sikker i en time eller tre.
-Og du lod dem stå for det? -Ja.
Gik du så i seng igen?
Men ifølge Hackett-Jones udviklede tingene sig så værre.
Jeg tog ham med ud på havet for at bringe ham tilbage
til det livs-forandrende øjeblik.
Hvad er det næste, der skete?
Jeg vågnede, og Patricia var ret hysterisk.
Russell røg over bord.
Russell var væk. Hvor var han?
Røg han ud over siden? Hun skreg.
Jeg tog tøj på og kom op.
Russell!
Russell! Hvor er du?
Hun sagde, at han var heroppe, og hun var nedenunder.
Så stak hun hovedet op
for at se, hvordan det gik, og så var han der ikke.
Så tænker man 1.000 ting.
Man tænker: "Hvis det er tilfældet, hvad gør jeg så?"
Russell!
Jeg var lidt lammet og ubrugelig.
Jeg var rædselsslagen og hang ud over siden.
Russell!
Jeg rystede som et espeløv. Mine ben virkede ikke.
Vi udsendte et Mayday-signal.
Det var Patricia, der ringede.
Vi kan ikke finde ham.
Hjælp.
Hvor længe har personen været i vandet? Hvor længe?
Vi er ikke sikre, men vi tror,
det er en halv til en hel time. Vi ved det ikke.
Det er forstået.
Hvad er jeres nuværende position?
Nord, fire, ni,
to, to.
Vest, 2,45.
Redningsbåden er i vandet. Den kommer snart.
En redningsbåd dukker op. Hvad sker der så?
Jeg husker bare den utrolige lettelse.
Jeg tænkte pludselig, at det ikke var mit ansvar mere.
Den næste del var at miste Russell.
Man bliver ked af at miste en ven,
og Russell var en ven.
Vi vidste ikke, om han var død, men det var han nok.
En omfattende eftersøgning af kystvagten gav intet.
Det blev fastslået, at Russell forsvandt til havs og var formodet død.
Chokerende nyt for datteren, der allerede kæmpede
med tabet af sin mor.
Jeg ved, at jeg lød som et såret dyr.
Jeg havde det meget skidt. Det havde jeg.
Så du ved, at Patricia er på båden,
og du vil tale med hende.
-Ja. -Hvordan går det?
Telefonen ringede. Patricia tudbrølede.
''Jeg har mistet min mand.''
Jeg sagde: ''Han er ikke din mand. Han er stadig gift med min mor.''
Patricias svar?
"Fuck af, Sam! Jeg har min egen sorg at kæmpe med."
Samtalen var slut. Det var det.
Jeg går ud fra, at den telefonsamtale gjorde dig vred,
men også overbevist om, at hun tror, at Russell er død.
-Det fortæller hun dig. -Ja.
Så otte år efter, at hendes mor forsvandt og ikke blev set igen,
fik Sam nu det budskab, at hun også havde mistet sin far.
Mens hun sørgede alene,
tog begivenhederne endnu en dramatisk drejning.
Så Russell Causley, mand over bord, stor eftersøgning på havet...
Næste morgen inddrages betjent Falla fra Guernseys politi
for at efterforske det.
Russell Causley var angiveligt røget over bord
i de tidlige morgentimer.
Jeg vidste med de daværende vejrforhold,
at hvis Russell Causley var røget over bord....
PENSIONERET GUERNSEY-BETJENT
...var der ringe chance for at finde ham.
Så din umiddelbare reaktion var,
at det lød rigtigt og burde undersøges.
På det tidspunkt havde du ingen mistanke.
Nej. Der var intet, der vækkede mistanke.
Fortæl mig det. Du ankommer til hospitalet.
Hvad ser du?
Jeg ville have fat i Patricia Causley,
for meldingen lød på, at hun var Russell Causleys kone.
Fortæl mig om dine første indtryk af hende.
Hendes adfærd var svingende.
Det ene øjeblik græd hun hysterisk,
men da jeg bad om detaljer til vidneudsagnet,
var hun meget fokuseret.
Min erfaring med mennesker i de situationer er,
at det er svært at få dem ud af det hysteriske niveau.
De ville ikke bevæge sig fra det ene til det andet.
Det fik alarmklokkerne til at ringe for Falla.
Der var noget, der ikke stemte. Han mente, at Patricia løj.
Men hvad skjulte hun?
Fortæl mig om din kontakt
med de andre personer i båden.
Jeg fik et vidneudsagn fra Hackett-Jones.
Han sagde, at han blev vækket af en hysterisk Patricia.
Hvad fortalte frøken Dwyer om sin rolle på båden?
Hun sagde, at hun fik kvalme,
da de rundede sydkysten ved Guernsey,
så hun gik i seng.
Det næste, hun ved, er, at Russell Causley var væk.
Du talte med dem på hospitalet.
Du ser dem på hotellet. Hvor tager de hen?
De steg ind i en taxi, der ventede tæt på hotellet.
De tog til lufthavnen for at flyve hjem.
Jeg tror, de fløj til Southampton.
Hvordan reagerede du på det?
Underligt. Jeg fandt det underligt.
Jeg sagde til Hackett-Jones, da han forlod hotellet:
''Hvor skal du hen?'' Han fortalte mig det.
Jeg sagde: ''Skal jeg ikke holde dig opdateret?''
''Nej. Jeg ringer til dig.''
Så kørte de i taxien til lufthavnen.
På det tidspunkt var jeg ikke sikker på, hvad der var sket.
Et scenarie kunne være,
at Russell måske blev skubbet over bord.
-Hvad er det næste, du gør? -Jeg siger til forsikringsselskaberne...
...at de ved alle krav i hans navn skal orientere mig.
Efter fire-fem dage
blev der fremsendt et krav i forbindelse med Russells livsforsikring,
og der var tale om mange penge.
Kan du huske hvor mange?
Jeg mener at kunne huske, at det var omkring 800.000.
Jeg undersøgte selvsagt, om der var tale om bedrageri.
Forsikringsselskabet fik John Saunders
til at forestå forsikringsefterforskningen.
Hej, John.
Men John og jeg samarbejdede tæt.
Russell Causley ville have en ret stor forsikring
til at dække et meget stort lån til en bolig i West End.
FORSIKRIKRINGSEFTERFORSKER
Han var derfor forsikret fra det øjeblik, hvor han sejlede ud med yachten.
Du tjekkede Russells baggrund.
Hvad fandt du?
Der var ingen tegn på rigdom.
Der var slet ingen tegn på, at han havde en stor nok indtægt
til at flytte til det dejlige hus i West End.
Jeg holdt tæt kontakt til Phil Falla. Han kom senere til England
og var med, da vi talte med Patricia Causley.
Interviewet forløb roligt. Hun var meget selvsikker.
Men da vi talte om yachten, personerne om bord og forsikringen...
Jeg ved intet om en forsikring!
...blev hun oprørt.
Tårer. Hun var en dramadronning. Hun var en skuespiller.
Hvilken viden har du nu om, hvad Russell gjorde
fra bådens afgang fra Guernsey og turen til Frankrig?
Jeg fandt efter undersøgelser her ud af, at en person
med navnet hr. Russell klokken 21 den aften,
hvor båden forlod Guernsey for at sejle til Frankrig,
havde booket en enkeltbillet og betalt kontant
for at komme med Condor-færgen fra Guernsey til Weymouth.
Jeg var ret overbevist om, at det var Russell Causley.
Med hensyn til Patricia og Hackett-Jones...
Tror du, at de alle vidste, hvad der foregik?
-Uden tvivl. -Har du Hackett-Jones' vidneudsagn?
-Ja. -Glimrende.
Han fastslår her, at de sejlede ved 21.40-tiden
den onsdag aften og satte kurs mod det nordvestlige hjørne af Frankrig.
Og på det tidspunkt var der fire personer på båden.
Det er ham, frøken Dwyer, Russell og Patricia.
Så hvis han siger til mig, at han sov, og at han ikke satte sejl,
så er det ikke det, han siger i vidneudsagnet.
Det er rigtigt, ja.
Det er utroligt, at han kommer med den historie nu.
Der er interessante spørgsmål, han skal besvare nu.
Jeg skal konfrontere Anthony Hackett-Jones om den fortælling, han gav mig.
Han fortalte betjent Falla, at han styrede yachten ud på havet,
men han fortalte mig, at det var Russell, der styrede.
Hvis Hackett-Jones sejlede ud,
må han have vidst, at Russell ikke var om bord.
Her er notaterne. Kan du bekræfte, at det er din håndskrift?
Ja, det ser sådan ud.
Lad mig læse... en del af dit vidneudsagn.
''Vi satte alle fire sejl fra Saint Peter Port
ved 21.40-tiden den onsdag aften."
"Min vurdering var, at havet var perfekt for en yacht."
"Ved 23.00-tiden gik jeg ned i min kahyt i boven."
"Jeg faldt i søvn meget hurtigt. Jeg lod Russell og Patricia være på vagt."
Tony!
''Tidligt næste morgen blev jeg vækket af en af de to kvinder...
Russell er røget over bord!
...der var meget ophidset.''
Problemet er, at det slet ikke svarer til det, du fortalte mig
om at forlade havnen.
-Ja. -Hvorfor?
Forkerte minder.
-Det er dit vidneudsagn. -Ja.
Det er dit vidneudsagn fra dagen efter.
Ja, jeg er forbløffet, for jeg har i 20 år
tænkt helt andre tanker om begivenhederne.
Jeg kan ikke tro, at du ikke vidste, at du sejlede båden ud af havnen.
Det er væk i min hjerne, for jeg har ingen erindringer om det.
Den anden ting... I denne havn er der en færge.
Og den aften købte en hr. Russell
en billet klokken 20.21.
Han gik på den færge klokken 20.32.
Så da du forlod havnen klokken 21.40
og sagde, at der var fire om bord, så kan det ikke passe.
-Russell var der ikke. -Russell var der ikke.
Vidste du, hvad der foregik?
Jeg har levet så længe med den tro, at jeg ikke vidste noget,
at jeg bare ikke har nogle erindringer om det.
Men det ser ud til, at jeg må have vidst det.
Det kan jeg godt se.
Drøftede I det alle, før I sejlede?
Nej, vi skulle...
Vi skulle til Frankrig.
-Russell var ikke om bord. -Nej.
Jeg tror, at du vidste alt om, hvad der foregik.
Jeg tror, at det var en sammensværgelse, du udarbejdede med dem.
Jeg... Jeg har intet svar på det.
Men...
Lad mig tænke over det.
Han fortalte mig, at han var her,
og at han ikke var involveret i at sejle dem ud på havet.
Han vågnede midt ude på havet,
da Patricia gik i panik.
Men beviserne afslører, at han satte sejl.
At han styrede båden, da den sejlede ud på havet.
Jeg udfordrede ham og sagde, at der ikke var fire personer om bord.
For Russell havde købt en billet
og var om bord på en båd, der sejlede.
Havnefogeden.
Hallo! Jeg kan ikke finde ham! Hjælp!
"Men du sagde, der var fire personer." Han faldt fra hinanden.
Vi har vist, at han var i ledtog med dem, og han løj.
-Så du finder nu Patricia mistænkelig? -Ja.
-Hvordan kommer du videre med det? -Phil Falla og jeg drøftede det...
...og vi var begge overbeviste om, at det var et svindelnummer.
Han var ikke røget over bord, og han var ikke på yachten.
Vi iværksatte en overvågning.
Mens mistanken voksede, begyndte politiet at skygge Patricia
i håb om at finde ud af, hvad der virkelig skete.
Men det var langt væk fra hendes hjem
i kystbyen Brighton, at de skulle lede.
Jeg skal møde en tidligere penionatejer i Brighton, Nicos Olympios,
for at spørge ham om en af hans tidligere lejere.
Lad mig føre dig tilbage til oktober '93. Hvad ved du om den person?
Manden sagde, at han var forfatter. Hans navn var James Ellison.
TIDLIGERE PENSIONATEJER
Der var flere aftener, hvor han besøgte os privat.
Vi fik en drink og sludrede.
Hvordan betalte han?
-Kontant. -Kontant.
Jeg vil vise dig tre fotografier.
Genkender du ham?
-Det er James. -Det er Russell Causley.
Han kom med en ven og en kvinde.
Kan du fortælle mig, hvem det er?
-Hvad hedder hun? -Patricia Causley.
Ja, en meget behagelig kvinde.
-Genkender du den mand? -Det er ham.
-Det er Anthony Hackett-Jones...
...der var deres advokat.
-Er det manden, du så med ham? -Ja.
Det er de tre, der blev booket ind.
Du iværksatte en overvågning. Gav det noget?
På det tidspunkt kontaktede vi politiet.
De kiggede på det,
og jeg ved, at de senere kørte til den del af verden.
Jeg tror, de så hende,
og hun gik ind i en pub og mødte Russell Causley.
Patricia vidste hele tiden, at Russell ikke var røget over bord.
Parret forsøgte sig med et omfattende bedrageri
uden at tænke på, hvordan det påvirkede andre.
Hvornår finder du ud af, at din far faktisk ikke er død?
En telefonopringning fra Phil Falla, der sagde: "Vi tilbageholder ham."
Han er sindssyg.
Dine følelser? Din reaktion?
Jeg ville tale med ham.
Vile du tale med din far?
Ja.
-Talte du med ham? -Nej, aldrig.
Hvad ville du sige?
Noget i stil med...
Hvorfor?
Det er ikke rigtigt at gøre det mod en person for at gavne sig selv.
Når du ved, hvad du går efter, penge,
og så er du helt villig til...
...at ofre en mentalt, når personen gennemlever den følelse.
Russell erklærede sig skyldig, da han blev retsforfulgt
for sit forsøg på forsikringssvindel.
Han blev idømt to års fængsel,
mens Patricia fik en betinget fængselsdom på 12 måneder
efter at have tilstået sin del af sammensværgelsen.
Hun sagde, at hun havde været dum, og at hun fortrød sin uærlighed.
Var du imod ideen fra begyndelsen?
-Ja. -Hvordan blev du inddraget i det?
Jeg elsker ham.
Anthony Hackett-Jones erklærede sig ikke skyldig.
Selv om han blev dømt og fængslet i tre år,
nægtede han at vedkende sig sin skyld.
Siger du stadig, at du er uskyldig?
-Og at mr. Causley snød dig? -Til min dødsdag.
Mens han stadig nægter at have mødt Russell Causley i Brighton,
og han ikke husker at have mødt betjent Falla på hotellet,
har han sidenhen erkendt over for mig, at han var i kontakt med Russell
efter hans falske "dødsfald".
Og han vedkender sig nu for første gang sin skyld.
Der skete intet yderligere med den fjerde person på båden,
Christine Dwyer.
Det falske dødsfald for at få penge fra forsikringen var en grådig handling,
der gav alvorligt bagslag for Russell.
Han er nu kriminel, og politiet undersøger alle aspekter af hans liv.
De konstaterer, at han var gift,
men hans kone, Carole, forsvandt i 1985.
Otte år efter hendes forsvinden ville politiet vide, hvor hun var.
Det virkede i mine øjne underligt, at en mor ikke kontaktede
sin egen datter i den periode.
Jeg begynder at fokusere mere på, hvor Carole Packman var.
Hvad finder du ud af?
Mens månederne gik,
blev jeg overbevist om, at hun ikke længere levede.
Otte år efter Carole Packmans pludselige forsvinden
begyndte betjent Phil Falla at blive mistænksom.
Han afhørte Patricia Causley med hendes advokat til stede
for at se, hvad hun vidste om Caroles forsvinden.
Jeg spurgte hende, hvor jeg måske kunne finde Carole.
Hun fortalte mig en række steder, hvor hun mente, at hun havde arbejdet.
Alle de steder havde jeg allerede undersøgt.
Det havde vist, at hun ikke længere boede der.
Jeg stillede Patricia et direkte spørgsmål:
"Fortæl mig, hvor jeg kan finde Carole her og nu."
Hun kiggede mig ind i øjnene og sagde:
"For at være helt ærlig tror jeg ikke, at du nogensinde finder Carole.''
Jeg var rystet, for hun lød meget oprigtig.
Hun fortæller dig det. Hvad tænker du så nu?
Jeg tænker, at Carole... blev myrdet.
Det bliver en udfordring at nå frem til sandheden om,
hvad der virkelig skete med Russells kone, Carole, efter 30 år.
Men jeg fik omsider et svar på det brev, jeg sendte til Patricia.
Så er det nu.
Her er et brev fra en advokat.
"Kære hr. Williams-Thomas."
"Vi skriver for at sige,
at vores klient sætter stor pris på at bevare sit privatliv
og ikke ønsker at deltage i filmoptagelser."
"Hun har allerede sagt alt, hvad hun ved
om fru Packmans forsvinden, til politiet
og kan ikke tilføje mere, der kan hjælpe dig
med at kaste mere lys over, hvad der skete med fru Packman."
Det vil kræve taktfulde forhandlinger at få Patricia til at tale med mig.
Efter at have talt med hendes advokat i telefonen
sender jeg hende et nyt brev med en række spørgsmål.
Patricia svarede senere på spørgsmålene.
Hun sagde, at Caroles forsvinden ikke overraskede hende,
fordi Carole allerede havde sagt, at hun ville væk derfra.
Patricia har erkendt brugen af Caroles arbejdstilladelse i Canada.
Men hun benægter at have brugt hendes identitet.
Hun siger også, at det ikke var hende, der gik ind på politistationen.
Og hun mener ikke, at hun bandede ad Sam i telefonen.
I Guernsey var betjent Falla sikker på, at Carole var død.
Efterforskningen blev overtaget af Paul Donnell fra politiet i Dorset.
Han begyndte at efterforske Caroles forsvinden.
Vi fik diverse fortællinger i forbindelse med efterforskningen
og vi havde udgravninger i grave.
Et af de områder, vi kiggede på, og som vi mente
virkede troværdigt, var New Forest.
ÆGTEMAND I MORDSAG "LAVEDE SJOV OM LIG I SKOV"
Der var områder derude. Stormafløb og alt muligt.
Hvis han havde parteret hende
og spredt resterne af hende på forskellige steder derinde,
så ville de ikke blive fundet, for det er den type områder,
hvor almindelige mennesker ikke går.
Og selvfølgelig efter så lang tid...
...er resterne meget minimale.
Det er enten det, eller også har han brændt, hvad han kunne,
og så blev resterne efterfølgende fjernet.
Så liget blev fjernet ved at partere hende og måske ved at brænde liget.
Jeg tror, at begge de to er
markante muligheder, fordi man kommer af med...
Resterne er væk. Der er intet at finde.
Han skulle gøre noget med liget hurtigt,
for han havde stadig Sam i huset.
Jeg er overbevist om, at Carole Packman blev myrdet.
Men hvad er sandheden bag hendes drab?
FORTSÆTTELSE FØLGER...
DBRETAiL - FIND OS PÅ DANISHBITS.ORG!